מטרת המחקר היתה להעריך את הגישה ואימוץ ייעוץ תזונתי באנשים לא סוכרתיים הקרובים בדרגה ראשונה לחולי סוכרת מסוג 2 ולבחון את מחסומי הדבקות בדיאטה.
במחקר ארך שנה אחת, כשקבוצת המחקר (n = 73) קיבלה חינוך לאורח חיים. גישות לגבי ייעוץ תזונתי, שינוי בהרגלי תזונה וחשיבות מגבלות פוטנציאליות לדבקות הוערכו ע”י שאלונים. קרובים לא סוכרתיים (בגילאים 25-55, גברים ונשים) של חולי סוכרת מסוג 2 גויסו. החינוך היה מבוסס על המלצות תזונה נוכחיות וכוון לשיפור איכות השומן בדיאטה, העלאת צריכת ירקות ופירות, עם עצה נוספת להפחתת ערך גליקמי. גישות ומחסומים חשובים סווגו ל-4 קטגוריות מ’ללא בעיה’ עד ‘כן, בהחלט בעייתי’. דבקות בדיאטה נבדקה ע”י שאלונים בהתחלה ולאחר שנה. באופן כללי המשתתפים הגיבו טוב לעצה שמטרתה שיפור איכות השומן בדיאטה. גישות כלפי העצה להפחית ערך גליקמי השתנו באופן נרחב. בחירת המזון השתנתה לפי מטרות הדיאטה המוגדרות מראש. ‘שיכחה’, ‘היצע נמוך בארוחות במסעדה’ ו’חוסר רעיונות לבישול’ היו מחסומים לדבקות הדיאטה. ייעוץ תזונתי במטרה להוריד את הסיכון לסוכרת מסוג 2 התקבל בחיוב באופן כללי ואומץ באנשים עם תורשה של המחלה. המחסומים השכיחים ביותר שדווחו ניתנים לשינוי. Journal of Human Nutrition & Dietetics |
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!