מנתונים מחקר CASABLANCA (Catheter Sampled Blood Archive in Cardiovascular Diseases), שהוצגו במהלך כנס ה-ACC (American College of Cardiollogy) עולה כי בחולים עם אירוע ראשון של אוטם שריר הלב מסוג 2 (Type 2 Myocardial Infarction) על-רקע חוסר התאמה בין היצע וביקוש, פרוגנוזה דומה או גרועה יותר, בהשוואה לאלו עם אוטם הקלאסי על-רקע קרע נגע טרשתי.
מדגם המחקר כלל 1,251 חולים שהשלימו אנגיוגרפיה כלילית או פריפרית. במהלך חציון מעקב של 3.4 שנים, החוקרים מצאו כי בחולים לאחר אוטם שריר הלב מסוג 2 תועדו שיעורים גבוהים יותר של סיבוכים קרדיווסקולאריים מג’וריים, בהשוואה לחולים ללא אוטם לבבי זה (100 לעומת 17.6 אירועים ל-100 שנות-אדם) ושיעור דומה לזה של חולים עם אוטם שריר הלב מסוג 1 (אוטם קלאסי על-רקע קרע נגע טרשתי).
מניתוח הנתונים עלה כי בחולים עם אוטם שריר הלב מסוג 2 תועד סיכון גבוה כפליים לסיבוכים קרדיווסקולאריים מג’וריים (יחס סיכון של 1.90) ותמותה קרדיווסקולארית (יחס סיכון של 2.16), עם סיכון גבוה כמעט פי שלוש לתמותה מכל-סיבה (יחס סיכון של 2.96), בהשוואה לחולים ללא אוטם לבבי מסוג 2.
החוקרים טוענים כי ממצאי המחקר מעידים כי יש להתייחס בחומרה לחולים לאחר אוטם שריר הלב מסוג 2, תוך בחינת אפשרויות להפחתת הסיכון עוד לפני פיתוח גישות טיפול לסוג זה של אוטם לבבי.
כיום אין גישת טיפול מוסכמת או מקובלת לחולים עם אוטם שריר הלב מסוג 2, בשל חוסר התאמה בין היצע וביקוש, אך הם מטופלים באופן שמרני יותר מחולים עם אוטם לבבי קלאסי מסוג 1 עקב קרע נגע טרשתי בעורקים הכליליים.
מהממצאים עולה כי התוצאות בחולים עם אוטם שריר הלב מסוג 2 גרועים כמו בחולים עם אוטם שריר הלב מסוג 1, למרות שחלק גדול מרופאים פוטרים את המקרים של אוטם לבבי מסוג 2 ככאלו שאינם בעלי חשיבות קלינית, ובפועל נראה כי לא כך הדבר.
מתוך כנס ה-ACC
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!