רמות HbA1c (Hemoglobin A1c) אינן מהוות מדד רגיש או ספציפי דיו לזיהוי ילדים ומתבגרים בסיכון לסוכרת או אלו החולים בסוכרת, כך עולה מתוצאות מחקר חדש שפורסמו ב-Diabetes Care.
מהתוצאות עולה כי למרות ש-A1C עשוי לשמש ככלי קליני לזיהוי חולים בסוכרת מסוג 2, ביחד עם רמות סוכר בצום ורמות סוכר לאחר שעתיים, השימוש ב-A1C בלבד לזיהוי מצב קדם-סוכרת וסוכרת מסוג 2, אינו-מומלץ.
החוקרים מסבירים כי ה-ADA (American Diabetes Association) המליץ על שימוש ב-A1C לאבחנת סוכרת וקדם-סוכרת, על-בסיס מחקרים במבוגרים. עם העליה בהשמנה בילדים, חשוב יותר לזהות את מצבים אלו בצעירים, אך לא ידוע רבות אודות השימוש ב-A1C כבדיקת סקר בילדים.
לאור זאת, החוקרים בחנו את הגישה בקבוצה רב-מרכזית של 1156 ילדים ומתבגרים שמנים. כל המשתתפים עברו מבחן העמסת סוכר ומדידת רמות HbA1c.
על-בסיס רמות A1C מתחת ל-5.5%, 77.2% סווגו כתקינים; 21.4% מאלו עם A1C בטווח 5.7-6.4% הוגדרו בסיכון לסוכרת; וב-1.4% מאלו עם A1C מעל 6.5% נקבעה אבחנה של סוכרת.
עם זאת, שיעורי ההסכמה בין רמות HbA1c וקריטריוני מבחן העמסת סוכר היו נמוכים.
על-בסיס תוצאות מבחן העמסת סוכר, 27% מאלו עם קטגורית A1C תקינה סבלו מקדם-סוכרת. מצד שני, רק ב-47% מאלו בקבוצת סיכון לפי רמת A1C מבחן העמסת סוכר הצביע על מצב קדם-סוכרת או סוכרת. בקבוצה עם ערכי A1C הגבוהים ביותר, ל-12.5% היה מבחן העמסת סוכר תקין, ב-24% אובחנה קדם-סוכרת ו-62% אובחנו עם סוכרת מסוג 2.
החוקרים חישבו כי רמת A1C הטובה ביותר לזיהוי קדם-סוכרת הינה 5.5%, אך לרמה זו הייתה סגוליות של 59.9% ורגישות של 57% בלבד. הסף האופטימאלי של A1C לזיהוי סוכרת מסוג 2 היה 5.8%, עם סגוליות ורגישות של 87.6% ו-67.7%, בהתאמה.
לאור הרגישות והסגוליות הנמוכות, השימוש ב-A1C בפני עצמו הינו כלי אבחנתי גרוע לאבחנת קדם-סוכרת וסוכרת מסוג 2 בילדים ומתבגרים שמנים.
הנתונים עולה בקנה אחד עם נתונים קודמים מטעם ה-NHANES (National Health and Nutrition Examination Survey) שכללו למעלה מ-14,000 משתתפים בגילאי 20, לפיהם לרמת A1C של 6.5% יכולת נמוכה לזהות מצב קדם-סוכרת וסוכרת לא-מאובחנת, בהשוואה למבחן העמסת סוכר.
החוקרים קוראים לערוך מחקרים פרוספקטיביים להערכת השימוש ברמות A1C בילדים ומתבגרים לניבוי התפתחות סיבוכים הקשורים לסוכרת במהלך החיים.
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!