מאת ד”ר בן פודה-שקד
ממחקר ישראלי חדש אשר פורסם בגיליון מאי המקוון של Journal of Pediatrics עולה כי ילדים הסובלים מדלקת מפרקים עלומה של הנעורים (Juvenile Idiopathic Arthritis, JIA) מתמשכת ואוליגוארטיקולרית מצויים בסיכון מוגבר לעיכוב בגדילה.
ד”ר שי פדה, מנהל מחלקת ילדים ב’ דרום בבית החולים לילדים ע”ש אדמונד ולילי ספרא, המרכז הרפואי ע”ש שיבא, אשר עמד בראש המחקר, מסביר כי JIA, שהינה המחלה הראומטית הכרונית השכיחה ביותר בילדים, עלולה לגרום לעיכוב משמעותי בגדילה, וזאת בשל הדלקת הכרונית, או לחילופין כתוצאה מהשימוש בתרופות נוגדות דלקת.
בהשוואה לחולים עם תתי-סוג אחרים של JIA, מסבירים החוקרים, הרי שאלו הסובלים מ-JIA אוליגוארטיקולרית (משמע פחות מחמישה מפרקים מעורבים) מראים דרגת מחלה קלה יותר המצריכה פחות תרופות, וצפויים לגדול היטב. סוג של JIA, אשר דווח כאחראי לכמחצית מסך מקרי ה-JIA, נשלט היטב על פי רוב באמצעות זריקות קורטיקוסטרואידים לתוך המפרקים המעורבים במהלך החרפות המחלה.
על מנת לבחון השפעה אפשרית על הגדילה, ביקשו החוקרים לסקור באופן רטרוספקטיבי מידע אודות 95 חולים אשר טופלו בזריקות אלו בלבד או בשילוב עם תרופות אנטיראומטיות המשנות את מהלך המחלה (Disease-modifying antirheumatic drugs, DMARD’s). משך המעקב עמד על 6.0 שנים בממוצע.
לדברי החוקרים, נמצא עיכוב בגדילה בקרב כשליש מהחולים, לרבות 11.6% מהחולים שהראו עיכוב קשה בגדילה. חולים אשר קיבלו זריקות קורטיקוסטרואידים בלבד הראו שיעור כולל של עיכוב בגדילה של 30.6% ושיעור של עיכוב קשה בגדילה של 6.5%. השיעורים בחולים שקיבלו טיפול המשלב זריקות אלו ו-DMARDs היו 44.4% ו-21.2%, בהתאמה.
החוקרים מסבירים כי תוצאות אלו היו מפתיעות, מאחר ומחקרים קודמים הראו כי עיכוב בגדילה הינו שכיח יותר דווקא בתתי-סוג אחרים של JIA, בעוד שבילדים הסובלים מ-JIA אוליגוארטיקולרית עמד השיעור המדווח על 11% בלבד.
החוקרים מוסיפים כי שקיעת דם (Erythrocyte sedimentation rate, ESR) מוחשת הייתה קשורה בסיכון מוגבר לעיכוב בגדילה, בעוד שלא נמצאו משתנים קליניים אחרים עם קשר מובהק לסיכון זה. לפיכך, מציעים החוקרים כי יש מקום לטיפול אגרסיבי יותר באלו מהילדים המראים שקיעת דם מוחשת.
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!