ממחקר שנערך לאחרונה עולה כי שימוש באוטופלורסנציה (autofluorescence) עשוייה להיות כלי יעיל להבדלה בין פוליפים ממאירים לפוליפים שאינם ממאירים במהלך קולונוסקופיה. המחקר הוצג בכנס השנתי של האיגוד האמריקאי של מנתחי מעי גס ורקטום (the American Society of Colon and Rectal Surgeons).
אחד החוקרים ציין בעת הצגת המחקר כי קולונוסקופיה אוטופלורסנטית יכולה להבדיל בין פוליפים מתפלסטיים לפוליפים אדנומטיים (adenomatous polyps).
החוקרים השתמשו במערכת Xillix LIFE-GI Fluorescence endoscopy, שמבחינה באור מ- low-levelשנפלט מ- fluorophoresברקמות תאיות. החוקר הסביר, כי כיוון שאוטופלורסנציה עשוייה להיות מושפעת מעובי ומווסקולריות, הרי שטכניקה זו יכולה להבליט רקמה העשוייה להיות חולה. הוא הוסיף כי טכנולוגיה זו אושרה לשימוש בריאות, וכי היא עדיין נמצאת תחת בדיקה בנוגע לשימוש במעי הגס.
החוקרים הביעו תקווה כי הערכת עוצמת האוטופלורסנציה במהלך ביצוע קולונוסקופיה תוכל לספק דרך נוספת להבדיל בין פוליפים מתפלסטיים או היפרפלסטיים, שחלק מהמומחים סבורים כי אין צורך לטפל בהם, לבין פוליפים אדנומטיים שעשויים להפוך לממאירים.
החוקר טען בדבריו כי הסרה לא נחוצה של פוליפים מתפלסטיים מגדילה את ההוצאות ואת הסיכונים, וכי שימוש בטכניקה זו עשוי להוריד את מספר הפוליפים מהם נלקחת ביופסיה במהלך קולונוסקופיה.
במחקר השתתפו 47 מטופלים שעברו קולונוסקופיה עם שימוש הן באור לבן כנהוג והן באנדוסקופיה אוטופלורסנטית. סך הכל זוהו 33 פוליפים, מתוכם 19 היו אדנומטיים ו-14 היו היפרפלסטיים, כפי שנקבע בביופסיה.
החוקרים מצאו הבדלים משמעותיים בין הפוליפים האדנומטיים, כפי שנמדד על ידי עוצמת האוטופלורסנציה. הם דיווחו כי בפוליפים ההיפרפלסטיים נרשמה קריאה ממוצעת של 0.09 ובפוליפים האדנומטיים נרשמה קריאה ממוצעת של 0.53. החוקרים ציינו כי האוטופלורסנציה נמצאה מתאימה לממצאים ההיסטולוגיים.
ואולם, אחד המומחים בתחום שנכח בכנס ביקר את התועלת הנוכחית של אוטופלורסנציה. לדבריו, אלא אם כן מדובר במבחן שיכול לזהות 100% מהמקרים, אין למבחן זה שימוש רב. הוא הוסיף כי בנוגע לשאלה האם פוליפים היפרפלסטיים אינם מזיקים, הרי שהיא עדיין נמצאת תחת וויכוח.
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!