Nephron 2001; 88:384-386
Kazuyoshi Okada¹ Yoshiko Takahashi¹ Erina Okawa¹ Yoshihiko Onishi¹ Chihiro Hagi¹ Kyoko Aoki¹ Hiroshi Shibahara¹ Terumi Higuchi¹ Yuji Nagura¹ Katsuo Kanmatsuse¹ Susumu Takahashi²
¹ 2nd Department of Internal Medicine, Nihon University School of Medicine, and
² Nihon University Graduated School, Tokyo, Japan
היחס בין התנגודת לאינסולין ורעלני השינן Uremic toxins במערכת העיכול.
היחס בין התנגודת לאינסולין ורעלני השינן המקומיים נבדק בשימוש בספיגה דרך הפה. ארבע עשרה חולדות שהראו מצב סכרתי עברו כריתה של שני שליש מכליה וחולקו לשתי קבוצות. קבוצת הביקורת הוזנה במזון סטנדרטי לחולדות וקבוצת המבחן הוזנה במזון לחולדות שהכיל גם 5% AST-120. רמת המטרה של סוכר בדם הושגה על ידי בקרה או ויסות המינון של אינסולין אקסוגני (יציר חוץ). כל החולדות נהרגו לאחר 6 שבועות. משקל הגוף, רמת הסוכר בדם והתפקוד הכליתי לאחר 6 שבועות לא היו שונים משמעותית בין שתי הקבוצות. אולם, ממוצע רמת הסוכר בדם וממוצע המינון של האינסולין האקסוגני בקבוצה שהוזנה ב- AST-120- ירד באופן מאד משמעותי בהשוואה לקבוצת הביקורת. תוצאות המחקר הנוכחי מצביעה על כך שמתן בספיגה דרך הפה בסכרת נפרופטית מקטינה את המינונים של אינסולין אקסוגני ומשפרת את התנגודת לאינסולין וכי רעלני השינן Uremic toxins הקיימים במערכת העיכול יש להם בכך תפקיד חשוב ביותר.
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!