ע”פ סקירה שיטתית מה-Curr Med Res Opin שבחנה את יעילות הטיפול ב- pregabalin (ליריקה, פייזר) בנוירופתיה סוכרתית פריפריאלית מכאיבה (pDPN) הטיפול יעיל הן כטיפול בודד והן כטיפול משולב , והבחירה בסוג הטיפול עבור המטופל האינדיבידואלי צריכה להישאר בידי הרופא המטפל.
ברקע מסבירים המחברים כי רופאים ראשוניים מוצאים עצמם מאותגרים בעת שהם נדרשים לטפל ב-pDPN . על הרופא לקבוע מהו אסטרטגיית המינון האופטימלית, ולשקול שימוש בטיפול משולב או מונתרפיה, וכן כיצד לנהוג במטופלים שלא הגיבו באופן מספק לטיפולים אפשריים קודמים. מטרת המחברים הייתה לסקור את השימוש בפרגאבאלין ב-pDPN בכדי לספק לרופאים מידע קליני וכן מידע של “עולם אמיתי” נדרש, שיאפשר להם לפתח, טיפול אפקטיבי לסוג נפוץ אך מאתגר זה של כאב.
לשם כך ביצעו המחברים חיפוש ב-Pubmed ביחד עם נתונים שלא פורסמו מתוך מאגר המידע של חברת פייזר בכדי לזהות מאמרים המתארים תוצאות ממחקרים קלינים של טיפול בפרגאבאלין ב-pDPN .
המאמרים נכללו בסקירה במידה וכללו מידע על שילוב של פרגאבאלין תוך השוואה של “ראש בראש” לטיפולים חליפיים, שימוש במטופלים שלא הגיבו לטיפולים קודמים, או כחלק מטיפול משולב . במחברים אף דנו בבחירת המינונים של הטיפול ובתופעות הלוואי שלו.
מסקנות החוקרים הן שקיימים הבדלים לגבי המינון המקסימלי המאושר של פרגאבאלין בטיפול ב- pDPN בארה”ב (300 מ”ג ליום) ובאירופה (600 מ”ג ליום) , למרות שמידע קליני מדגים ששימוש בפרגאבאלין במינונים של מעל 300 מ”ג עשוי להיות מועיל בחלק מהמטופלים.
בנוסף, מציינים המ חברים כי פרגאבאליו הראה יעילות (והוא גם מאושר ככזה) כטיפול יחיד ל-pDPN , למרות שיש מס’ קווים מנחים הממליצים על טיפול משולב במקרים קשים. עם זאת, העדויות התומכות בטיפול משולב הן מועטות, וההחלטה אם לבחור בטיפול יחיד או שילוב צריכה להישאר בידי הרופא המטפל.
עוד מוסיפים המחברים כי קיימות עדויות ליעילות הטיפול בפרגאבאלין במטופלים עם pDPN שלא הגיבו באופן מספק לטיפולים תרופתיים אחרים, לרבות כאלה שלא הגיבו לטיפול בגאבאפנטין . הם כותבים גם כי ההנחיות הקליניות מציינות אמנם את המחסור בנתונים השוואתיים של “ראש בראש” בין חלופות הטיפול, אך שהן ממליצות על פרגאבאלין כטיפול קו ראשון ל-pDPN .
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!