במאמר שפורסם בכתב העת BMJ מדווחים חוקרים על ממצאי מחקר חדש, מהם עולה כי טיפול ארוך-טווח ב-Alendronate (פוסלאן) מפחית משמעותית את הסיכון לשברי ירך, ללא עליה בסיכון לשברים אטיפיים באזור סב-טרוכנטרי או בגוף עצם הירך.
החוקרים כותבים כי ממצאי המחקר תומכים במאזן המקובל בין התועלת והסיכון של טיפול בפוסלאן בכל הנוגע להשפעתו על התפתחות שברים, גם לאחר למעלה מעשר שנות טיפול.
מחקרים מבוקרי-פלסבו הוכיחו הפחתת סיכון לשברי ירך עם טיפול בפוסלאן במשך שלוש שנים בנשים מבוגרות עם אוסטיאופורוזיס, אך מחקרים תצפיתיים הציעו כי הסיכון לשברים אטיפיים של הירך גבוה יותר בקרב אלו שנטלו את הטיפול התרופתי לאורך זמן רב.
להערכת הנושא, החוקרים בחנו את הנתונים ממאגרי נתונים בדנמרק אודות קרוב ל-62,000 מטופלים בפוסלאן. מהנתונים עלה כי 1,428 מטופלים אובחנו עם שבר באזור סב-טרוכנטרי או בגוף עצם הירך, עם שיעורי היארעות של 3.4 ל-1,000 שנות-אדם ו-6,784 מטופלים אובחנו עם שבר ירך, עם שיעורי היארעות של 16.2 מקרים ל-1,000 שנות-אדם.
נטילה ממושכת של הטיפול בפוסלאן במשך למעלה מעשר שנים לוותה בירידה מתוקנת של 30% בסיכון לשברי ירך, ללא עדות לעליה בסיכון לשברים באזור סב-טרוכנטרי או בגוף עצם הירך.
בנוסף, החוקרים מצאו כי גם בתרחישי המקרה הגרוע ביותר (בהנחה כי 100% מהמקרים של שבר סב-טרוכנטרי ושבר בגוף עצם הירך הם אטיפיים ומשנית לטיפול בביספוספנטים) מספר השברים האטיפיים של הירך נותר נמוך מדי בכדי לעלות על התועלת מבחינת שברי ירך בעקבות טיפול ארוך-טווח בפוסלאן למשך עד 10 שנים.
ממצאי המחקר תומכים במאזן עלות-תועלת חיובי במונחים של הפחתת סיכון לשברי ירך, גם כאשר הטיפול ניתן לתקופה של עשר שנים ומעלה.
BMJ 2016
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!