שש גישות לטיפול עשויות לסייע בהפחתת שיעור האשפוזים החוזרים בתוך שלושים ימים בחולים עם אי-ספיקת לב, כך עולה מתוצאות מחקר חדש, שפורסמו במהדורת יולי של כתב העת Circulation: Cardiovascular Quality and Outcomes. עם זאת, לפחות מומחה אחד סבור כי הסקירה החדשה מוכיחה כי דרושים אמצעים טובים יותר.
למרות שכל גישה הביאה להפחתת שיעור האשפוזים החוזרים בהיקף קטן מ-0.5%, השימוש בכל שש הגישות במדגם חולים גדול עשויה להביא לחסכון משמעותי בעלויות.
ברקע למחקר מסבירים החוקרים כי כמיליון חולים מאושפזים עם אי-ספיקת לב בכל שנה וכ-250,000 ישובו לאשפוז בתוך חודש. במידה וניתן למנוע 2% מהאשפוזים החוזרים בלבד, אזי ניתן יהיה להביא לחסכון של למעלה מ-100 מיליון דולרים בשנה.
הממצא הבולט ביותר של הסקירה אינו נוגע לקשר בין גישות ספציפיות והשונות בשיעורי האשפוזים החוזרים, אלא להיקף הקטן של ההשפעות שתוארו. גם בבתי חולים שיישמו מספר גישות יעילות נרשמה ירידה שולית בשיעור האשפוזים החוזרים עקב אי-ספיקת לב.
החוקרים זיהו השפעה אינקרמנטלית אבסולוטית של 0.34%- עם כל גישת טיפול נוספת.
נתונים אלו מדגישים את העובדה כי חלק גדול מהאשפוזים החוזרים לאחר 30 ימים הם מעבר למאמצים המתמקדים בשלב המוקדם לאחר השחרור מבית החולים. תמיכה אורכית באמצעות טיפול מקיף במחלה ותשומת לב למאפיינים קרדיווסקולאריים, לא-קרדיווסקולאריים ופסיכוסוציאליים עשויים להיות אף חשובים יותר מסטנדרטיזציה של תהליכי הטיפול שנבחנו.
החוקרים אספו נתונים מסקר אינטרנטי שכלל 585 בתי חולים ובחנו את ההשפעות של 30 גישות במודל שלקח בחשבון את מספר המיטות המאוישות, מצב ההוראה ואזור המגורים. הם מצאו כי שיתוף פעולה בין שתי חולים (0.34%-) ושיתוף פעולה עם רופאים בקהילה (0.33%-) לווה בהשפעה הגדולה ביותר להפחתת שיעורי האשפוזים החוזרים בתוך 30 ימים.
גישות אחרות העשויות לסייע בנושא כוללות הקצאת אנשי צוות למעקב אחר תוצאות הבדיקות לאחר השחרור (0.26%-), שליחת סיכום שחרור ישירות לרופא המטפל (0.21%-), תכנון מפגש מעקב לפני השחרור (0.19%-) ומתן אחריות לאחיות למתן טיפול תרופתי (0.18%-).
חלק גדול מהגישות הללו יושמו בחלק קטן מבתי החולים (פחות מ-30%) ורק ב-7% מבתי החולים נעשה שימוש בכל שש הגישות, עובדה המדגישה את ההזדמנויות לשיפור.
באופן מפתיע, ארבע גישות שנקשרו עם שיעור אשפוזים חוזרים גבוה, כולל קישור אלקטרוני בין תיעודי מרשמים באשפוז ובקהילה, מתן תכנית חירום כתובה בעת השחרור, עדכון רופאים בקהילה בנוגע לשחרור בתוך 48 שעות ויצירת קשר במהלך המעקב עם הדרכת החולים המשוחררים מבית החולים.
חלק מההתערבויות, דוגמת הגברת תדירות המעקב לעידו אבחנה מוקדמת של הידרדרות במצב הכללי, עשויות להיות חשובות למרות הקשר עם שיעור אשפוזים גבוה יותר.
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!