במאמר שפורסם בכתב העת Arthritis & Rheumatology מדווחים חוקרים על תוצאות מחקר חדש, מהן עולה כי טיפול ב-Tocilizumab (אקטמרה) סייע במניעת התקדמות מחלת ריאות אינטרסטיציאלית בחולים עם סקלרודרמה ומעורבות עורית מתקדמת.
במסגרת המחקר ביקשו החוקרים לבחון את ההשפעה של Tocilizumab על שימור תפקוד ריאתי בניתוח פוסט-הוק, תוך סיווג המשתתפים בהתאם לדרגת המעורבות הריאתית.
מחקר FocuSSced היה מחקר בשלב III, אקראי ומבוקר-פלסבו, להערכת הטיפול ב-Tocilizumab בחולים עם סקלרודרמה ומחלה עורית מתקדמת. המשתתפים השלימו תפקודי ריאות בתחילת המחקר ולאורך המעקב, בשילוב עם בדיקת CT ברזולוציה גבוהה בתחילת המחקר ולאחר 48 שבועות. הערכה כמותית של מחלת ריאות אינטרסטיציאלית (Quantitative Interstitial Lung Disease, או QILD) ופיברוזיס התבססה על תוכנת מחשב.
החוקרים סיווגו את מדד QILD לפי שלוש קטגוריות: קל (5-10%), בינוני (10-20%), או חמור (מעל 20%).
מבין 210 משתתפים שגויסו למחקר, 136 משתתפים (65%) אובחנו עם מחלת ריאות אינטרסטיציאלית. במרבית החולים הללו (77%) תועדה מעורבות בדרגה בינונית-עד-חמורה (מעורבות של מעל 10% מהריאה).
בזרוע הטיפול ב-Tocilizumab תועד שימור מדד FVC (Forced Vital Capacity) לאורך 48 שבועות (שינוי בממוצע ריבועים פחותים במדד FVC% של 0.1-), בהשוואה לפלסבו (6.3%-).
לאחר 48 שבועות, השינוי הממוצע במדד FVC% בזרוע הטיפול ב-Tocilizumab עמד על 4.1%- ב-11 חולים עם מדד QILD בדרגה קלה, 0.7% ב-19 החולים עם מדד QILD בדרגה בינונית ו-2.1% ב-26 החולים עם מדד QILD בדרגה חמורה. בזרועות הפלסבו תועד שינוי של 10.0%-, 5.7%- ו-6.7%-, בהתאמה.
החוקרים מסכמים וכותבים כי EuroIntervention בחולי סקלרודרמה עם מחלת ריאות אינטרסטיציאלית בשלב מוקדם, עם מעורבות עורית מתקדמת, תועדה התייצבות של תפקודי הריאות לאורך 48 שבועות, ללא תלות בהיקף המעורבות הריאתית בבדיקת הדמיה.
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!