מתוצאות מחקר חדש שפורסמו בכתב העת Annals of Rheumatic Diseases עולה כי נוכחות פעילות בבדיקת אולטרה-סאונד דופלר (Power Doppler) הינה הגורם המהימן ביותר להתלקחות של חולים עם דלקת מפרקים שגרונית (Rheumatoid Arthritis) בשלבי הפוגה.
ברקע למחקר מסבירים החוקרים כי יעד הטיפול בחולים עם דלקת מפרקים שגרונית הינו הפוגה. בדיקות הדמיה וקריטריונים להגדרת הפוגה עשויים לזהות חולים בסיכון להתלקחויות וסיבוכים נלווים. במחקר הנוכחי ביקשו החוקרים לקבוע את הקשר הקליני, תפקודי והדמייתי של התלקחויות המחלה בחולים עם דלקת מפרקים שגרונית בשלבי הפוגה, ולבחון כל השפעה ארוכת טווח.
מדגם המחקר כלל 93 חולים עם דלקת מפרקים שגרונית בשלבי הפוגה. הגדרת התלקחות התבססה על כל עליה בפעילות המחלה שדרשה שינוי בטיפול התרופתי.
26% מהחולים בהפוגה (24/93 חולים) סבלו מהתלקחות במהלך השנה האחרונה. החוקרים לא זיהו קשר בין מילוי הקריטריונים להגדרת הפוגה ובין סבירות נמוכה יותר להתלקחות המחלה. מנגד, עליה בפעילות לפי בדיקת PD ומוגבלות תפקודית היו קשורים באופן בלתי-תלוי עם הסיכון להתלקחויות (עליה של פי 4.08, p=0.014 ועליה של 1.27 עם כל עליה ביחידה אחת במדד HAQ-DI (Health Assessment Questionnaire Disability Index)).
בחולים עם התלקחות התוצאות הקליניות בטווח הארוך היו גרועות יותר משמעותית (ממוצע מדד Disease Activity Score 28 עמד על 2.90 לעומת 2.26, בהתאמה, p=0.002) וכן תוצאות תפקודיות גרועות יותר לאחר 12 חודשים (מדדי HAQ-DI עמדו על 0.412 לעומת 0.322, בהתאמה, p=0.029), בהשוואה לחולים בהפוגה ממושכת.
החוקרים מסכמים וכותבים כי מהנתונים עולה כי נוכחות פעילות בבדיקת PD הינה גורם מהימן המנבא התלקחות בחולים עם דלקת מפרקים שגרונית בהפוגה. הם מציינים כי התלקחות לוותה בתוצאות קליניות ותפקודיות גרועות יותר. לאור זאת, ייתכן כי בדיקת אולטרה-סאונד עשויה להוות חלק חשוב בהערכת ההפוגה של חולים עם דלקת מפרקים שגרונית.
Ann Rheum Dis. 2012;71(8):1316-1321
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!