ממחקר פרוספקטיבי שפורסם במהדורת מאי של כתב העת Respiratory עולה כי בחולים עם דלקת ריאות הנרכשת בקהילה עולה כי שיעורי התמותה לאחר 30 ימים גבוהים יותר באלו עם חסר25-Hydroxyvitamin D בהשוואה לאלו עם רמות וויטמין תקינות.
החוקרים שיערו כי לאור ההשפעות האנטי-מיקרוביאליות של וויטמין D, ייתכן קשר בין רמות 25-Hydroxyvitamin D ובין חומרת דלקת ריאות ותוצאותיה בחולים מאושפזים.
שכיחות חסר חמור של וויטמין D, המוגדר בנוכחות רמות 25-Hydroxyvitamin D בדם של מתחת ל-30 ננומול לליטר, עמדה על 15% מכלל המשתתפים במחקר. בחולים עם חסר חמור של וויטמין D שיעורי התמותה היו גבוהים יותר משמעותית (יחס סיכויים של 12.7, p=0.004) בהשוואה לאלו עם רמות וויטמין תקינות (מעל 50 ננומול לליטר).
החוקרים כותבים כי העלייה בשיעורי התמותה תועדה רק בחולים עם חסר חמור של וויטמין D, עדות לכך שהקשר בין הרמות בדם ובין התמותה הינו קשר לא-ליניארי. בנוסף, העלייה בשיעורי התמותה לא נעלמה לאחר תקנון למחלות רקע, הבדלי גיל או חומרת מחלות חריפות.
לא נמצא קשר בין ריכוז 25-Hydroxyvitamin D בדם ובין מדד Charlson, מדדי תשישות אחרים, או העובדה שהחולה היה בסידור מוסדי.
החוקרים משערים כי מאחר והמקור העיקרי לוויטמין D במרבית האנשים הוא חשיפה לשמש, ייתכן כי מיעוט חשיפה לאור שמש במהלך חודשי החורף תורם לשכיחות המוגברת של דלקת ריאות בתקופה זו.
בנוסף, ידוע כי וויטמין D מבקר את הסינתזה של פפטידים אנטי-מיקרוביאליים, Cathelicidin ו-Beta-defensin-2, והחוקרים משערים כי הרמות בדם של המולקולות קשורות בריכוז וויטמין D, כמו גם שיעורי התמותה לאחר 30 ימים. עם זאת, המחקר לא מצא קשר בין הריכוז בדם של Cathelicidin ו-Beta-defensin-2 ובין ריכוז 25-Hydorxyvitamin D.
יתרה מזאת, לא נמצא קשר בין Cathelicidin ו-Beta-defensin-2 ובין תמותה, למרות שזוהתה מגמה של סיכון מוגבר לתמותה עם רמות נמוכות יותר של Cathelicidin בדם (p=0.053).
השאירו תגובה
רוצה להצטרף לדיון?תרגישו חופשי לתרום!